Työssä oleva haaveilee eläkepäivistä, jolloin on aikaa tehdä aamusta iltaan kaikkea mikä huvittaa. Eläkeläinen kaipaa työelämää, jolloin päivillä oli jokin tarkoitus ja itsellä tunne kuulumisesta johonkin suurempaan ryhmään. Sinkku haaveilee parisuhteesta ja kainalosta jonne käpertyä. Ehkä perhekin olisi ihana perustaa. Perheellinen tuskailee ainaisen kiireen keskellä ja selaa kateellisena sinkkukavereiden somekuvia. Vapaita viikonloppuja, bileitä, uusia ihmisiä…
Kategoria: syvällisiä
Se pieni ääni
Kuvitellaan, että olet myyjäisissä. Pöydällä on laaja valikoima käsitöitä, tekijä istuu pöydän takana ja tavaroiden keskellä seisoo kyltti ”Maksa omantunnon mukaan”. Paljonko laitat ostaessasi tiskiin? Mietitkö mielessäsi summan, joka tuotteen tekemiseen on mahdollisesti mennyt ja annat sen? Vai arvioitko hinnan, jonka tavarasta joutuisit kaupassa maksamaan? Ehkä pelaat varman päälle ja laitat siihen myös hieman lisää,…
Ollaan vähän myöhässä
Tiesitkö, että tänään 5.9. on ”ole myöhässä jostakin päivä”? Asiahan on mulle tuskallisen tuttu, sillä oma kelloni ei tunnu käyvän samassa tahdissa yhdenkään aikavyöhykkeen kanssa. Olen aina joko piinallisen ajoissa, (jonka seurauksena odotusaika tuntuu pitkältä kuin nälkävuosi) tai myöhässä jonkin verran akateemisen vartin molemmin puolin. Jos onnistun joskus tähtäämään tasan sovittuun aikaan, se merkittäköön maailman…
Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta
Mulla on reuma. On ollut jo 45 vuotta. Voisikin sanoa, että kokemusasiantuntijuutta siltä puolelta alkaa löytyä useammankin litran mitalla. Niin hyvässä kuin pahassa. Kun on sairas täällä terveiden valtakunnassa, tuntee olonsa toisinaan hyvin yksinäiseksi. Sen vuoksi tunsin löytäneeni ihan uuden maailman, kun bongasin Instasta ihmisiä, joilla kaikilla on jokin samantyyppinen – hyvin paljon elämää rajoittava,…
Herkkää
Kun olin nuori, mietin usein, miksi vaatteet tuntuivat niin ahdistavilta päällä. Saumat hankasivat, pesulaput kutittivat ja vähänkin ihonmyötäisempi asu sai kiemurtelemaan vaivaantuneesti. Yksi varhaislapsuuteni muistokin liittyy nimenomaan pukeutumiseen: seison kurahaalari päällä pihalla ja kevätaurinko antaa parastaan, mutta en halua edes liikkua. Olo tuntuu niin kankealta, kun alla on toppaa, päällä suojapuku ja rukkaset lähes kyynärtaipeeseen…
Rakkaat nuoret, muistakaa elää!
Sinä ihana nuori, joka pian päätät opintosi. Muistan oman ylioppilaspäiväni kuin eilisen. Maailma oli meidän ja haaveet olivat suuria. Pieni kotikylä tuntui liian suppealta niihin unelmiin ja mieli halusi jonnekin muualle. Elämään sitä ihan oikeaa, aikuisten elämää. Tuosta päivästä on nyt aika tasan 28 vuotta (!!!) Ja ne vuodet ovat opettaneet paljon. Olen toteuttanut monia…
Kauneuden hinta
Katselin maanantaina Yle Teemalta dokkarin ”Kauneudella on hintansa”. Suosittelen. Jäin siihen koukkuun saman tien ja aion katsoa myös seuraavan osan. Dokumentissa pohditaan nykyajan kauneusihanteita ja somevaikuttajien osuutta kauneudenhoito-operaatioihin sekä plastiikkakirurgisiin leikkauksiin. Onko oikein esitellä ulkomaille suuntautuvaa, sponsoroitua leikkausmatkaa siten, kuin kyseessä olisi kevyt lomamatka ystävien kanssa, josta palataan vain pakarat hieman korkeammalla tai nenä paketissa?…
Pahanilmanlinnut
Oletko koskaan tavannut uutta ihmistä ja yllättynyt siitä, että hän onkin mukava? Yllättynyt siksi, koska hänet on esitelty sinulle jo etukäteen. Selän takana kuiskituilla ilkeillä puheilla, pahoilla juoruilla ja aksentilla, joka painottaa sitä, ettei hän ole tutustumisen arvoinen. Tai hänen on kerrottu muuten vain olevan sellainen ihminen, josta kenelläkään ei ole mitään hyvää sanottavaa. Mulle…
Julkisuuden G-piste
Pakko nyt kirjoittaa eräästä asiasta, joka mietityttää… ja osin ärsyttääkin. Olen katsellut yhtä ohjelmaa, jossa eräs ihminen valittaa koko ajan siitä, kuinka paskaa on olla tunnettu. En mainitse ohjelmaa enkä henkilön nimeä, sillä tarkoitukseni ei ole parjata ketään. Kun ihminen lähtee alalle, jossa julkisuus on enemmän kuin normi, luulee hänen osaavan valmistautua siihen, että kasvot…
Hetkien kauneus
Alla oleva kuva tuli eräänä päivänä Instassa vastaan. Se resonoi voimakkaasti jossain sydämen ja aivojen välimaastossa. Tuollaisen paikan minäkin haluan. Rauhallisen. Lumoavan kauniin. Inspiroivan. Tunnen jo kuvaa katsoessani lämpimän tuulen, joka pyyhkäisee aika ajoin ihoa. Tuollaisen maiseman äärellä kirjoittaisin aamusta iltaan täydellisiä käsikirjoituksia (koska eihän tuossa maailmassa nyt muita voi kirjoittaa eihän?) Tuotteliaan päivän jälkeen…